Od: Vladimir Rott <vjr@vjrott.com>
Datum: 9.11.13 17:08
Komu: Boris Cvek <cvekb@seznam.cz>
Kopie: Jan Čulík <culik@blisty.cz>, Karel Dolejší <karel.dolejsi@gmail.com>, Přemek Janýr <premysl@janyr.at>, Erik Best <info@fleet.cz>
Předmět: "Co je ekonomika – Kdy opustíme blud, že zlodějina?!" // re: "spor o podobu české privatizace [a ekonomiky vůbec] ... české demokracie a české společnosti vůbec"

re: "spor o podobu české privatizace [a ekonomiky vůbec] ... české demokracie a české společnosti vúbec ..."
	– Boris Cvek, 9.11.13, "Když je smysl věcí rozkrást veřejný majetek, lpění na zákonech nemá cenu", www.blisty.cz/art/70937.html

Jo, Borisi, přesně tak, a dobře napsáno!
	Přikládám článek o tom samém (české privatizaci a ekonomice, demokracii a politice, lidech a společnosti). Článek za pár dní již deset let starý, který Jan Čulík ale nikdy nepublikoval.
	Nevím proč nepublikoval, ale zajímalo by mě to. Nejen proto, že v poznámce pod předcházejícím, publikovaným, článkem (www.blisty.cz/art/15259.html) – která byla podnětem přiloženého článku – jsou dodnes zveřejněné nepravdy z jeho pera – což mj., jak by JČ poznamenal, hrubě porušuje zásady žurnalismu. Zajímalo by mě ale zejména, proč ho nezajímá.
	Pokud by to snad mělo být proto, že jsem příliš konkrétní, tak bych poukázal na např. Erika Besta, jednoho z těch, co se (nejen) nebojí (www.fleet.cz, www.fsfinalword.cz). Podobně jak se, v 90. letech, např. (nejen) nebál jeden z žurnalistů tehdejšího Respektu, který ve svých, tehdy volně přístupných, článcích upozorňoval na to, že (a jak konkrétně) česká vláda nemá zájem dodat informace požadované švýcarskou spolkovou prokuraturou v kauze jednoho z dodnes úspěšných, a obdivovaných, českých kmotrů.
	Měj se, Vláďa

Co je ekonomika – Kdy opustíme blud, že zlodějina?!
Kdy opustíme blud, že zloději a zlodějina by měly být podstatou české ekonomiky?!
	aneb
	Co je skutečná privatizace?

Odpověď, kterou Jan Čulík už nepublikoval, na jeho poznámku: "Vladimír Rott se po pádu komunismu neúspěšně pokusil..." (pod článkem "Až se do těchto věcí pustíme, staneme se dospělými Evropany" BL, 4.9.03, www.blisty.cz/art/15259.html, pozn. VR, 10.11.13: dnešní stav, po nedávném vložení článku HN redakcí)

Protestuji. Vůbec neodpovídá skutečnosti, že by se býval "Vladimír Rott po pádu komunismu neúspěšně pokusil o restituci," jak píše JČ. Naopak, Vladimír Rott velmi uspěl se svým privatizačním projektem, který ukázal, jak obnovit kdysi známou firmu svých předků, jejíž "výkladní skříní" byl maloobchod na Malém náměstí v Praze.
	Nešlo vůbec o "vyplácení odškodného poškozeným dědicům zabavených majetků," jak píše JČ. Šlo o pravý opak k údajnému "oslabení státní pokladny". V tomto pravém opaku k uváděné "argumentaci" by i tento projekt přispěl ke zvýšení investic do obnovující se ekonomiky a ke stimulaci hospodářského rozvoje ČR.
	Nešlo vůbec o "obscénní žití z bohatství, které nahromadili vaši předci," jak píše JČ. Z toho nesporně velkého majetku firmy i nesporně značného majetku osobního, které můj děd zanechal v ČSR – z níž těsně po únoru 1948 se svou ženou uprchli, aby zachránili holý život – obscénně žila část nomenklatury po dobu několika desítek let. A dodnes žijí její, nyní "privatizovaní", následovníci.

Co je skutečná privatizace

Ale co tedy bylo a je záměrem privatizace – stále ještě neuskutečněné – zbytků kdysi úspěšné a prosperující evropské firmy se sídlem v Praze?
	•	Obnovit tuto část české ekonomiky, s moderním přístupem k lidem, s respektem k nim a s podporou jejich důstojnosti a odborných schopností.
	•	Ukázat a dokázat, že – a jak – je možné v ČR poctivě podnikat.

Můj privatizační projekt předpokládal investice, vytvoření podmínek pro další investice, a vložení i nemovitého majetku do této obnovené firmy, včetně případných restitucí (restituční legislativa byla ale zastavena před většími celky, jakými byla i předúnorová rodinná V J Rott a.s.).
	V neposlední řadě můj projekt, a business plan, předpokládal i – za daných podmínek teprve vznikající ekonomiky, dalo by se říci že i společnosti – maximálně možný, podíl všech spolupracovníků na obnovené firmě (49 %), zejména včetně podílu na výsledcích společné práce i, osobně, na přínosu každého jednotlivce.
	Zcela v tradici mých předků, kteří věděli, že podnikání a majetek jsou nerozlucně spjaty s odpovědností – jak za rodinu, tak za lidi, tak za firmu. Tak i za obec, tak i za zemi.

Ale kde je ta firma? V čem že Vladimír Rott neuspěl?

Neuspěl v "ohlídáni" svého vítězného projektu když šel ke schválení do vlády, jak mu důrazně doporučil jeden z vyšších ministerských úředníků.
	Na takové "ohlídáni" prostě "neměl". Projekt, na půdě státní správy, "úspěšně" zaměnila klika banditů složená z bývalého soudruha ředitele a jeho pomocníků, manželky jednoho ze senátorů, a senátor, kterému asistoval jeho přítel z mládí, známý StBák vyššího postavení.

Co musíme udělat? Zodpovědět pět otázek!

Vracím se k těm otázkám z mého příspěvku "Až se do těchto věcí pustíme, staneme se dospělými Evropany" (BL, 4.9.03, www.blisty.cz/art/15259.html, pozn. VR, 10.11.13: dnešní stav, po nedávném vložení článku HN redakcí):
	•	Co učiníme s majetky, dávno (a jak dávno?) rozkradenými a kradenými?
	•	Co učiníme zejména s majetky, nedávno rozkradenými a stále kradenými?
	•	Co učiníme se zloději – zejména nedávnými?
	•	Jak se vyrovnáme s těmi dávnými zloději?

A zejména také:
	•	Jak umožníme poctivý vznik a ochranu majetku, které by byly základem zdravého hospodaření?

Kdo má o tyto otázky zájem?

	Vladimír Rott,
	Curych a Praha
	8.12.2003

	vjrott.com